Kapittel 1 Det rullende havet
Kysten av Wales, 852 e.Kr.
Hvis dere to står vakt, ser dere feil vei.
De skyter dere i ryggen.
-Vi så bare. -Du får se nok i morgen, Runar.
-Sov nå. -Treffer vi onkel Skuld i morgen?
-Om noen få dager. -Fortell om leiren.
Det er mye større enn denne. Det er mye mer enn en leir.
Det er snarere en by.
-Onkel må være berømt her. -Det er navnet vårt som er berømt.
Jeg etterlot onkelen deres her så de skulle huske.
Til jeg ankom.
Du bærer kanskje navnet mitt, men for å bli en Jarl må man fortjene det.
-Hvis du har det som må til. -Jeg kan slåss.
-Jeg også. -Du kan knapt holde opp et sverd.
Alle kan lære, unge mann. Dessuten betyr ikke å være en god slåsskjempe-
-at man er en god leder.
Jeg skal vise dere. Jeg skal bli Jarl over hele dette landet en dag.
Og jeg skal finne et annet sted å være det på.
Kanskje det, Runar. Folket her er myke og jorden fruktbar.
Modent til å plukkes. Her er alt mulig.
-Så...hvordan finner vi byen? -Vel...
Hva er det?
-Vitharr! Runar! Flykt! -Fort! Løp!
Skynd dere!
Angrip!
-Jeg kan hjelpe til! -Gjør som hun seier, sønn.
-Flykt, Vitharr! -Jeg kan slåss!
Der er far!
Kapittel 2 Vinden i asken
Hellige far, våk over meg. Gi meg mot og trygg ferdsel.
Jeg er en sønn av din forsamling.
La meg leve en dag til.
Drikk.
Hva vil du gjøre?
Finne gutten. Og drepe ham.
Vi sørger alle sønnen din... men han døde med ære.
Ja, æren å få skallen knust av en stein.
-Han har en dags forsprang. -Han er fortapt...og skadet.
-Han ser oss komme. Vær fornuftig. -Jeg kan ikke la ham slippe unna.
Det var ikke en del av planen.
-Han er bare en gutt. -Sønnen min var bare en gutt.
Hvis dere vil følge dette svinet, så gjør det. Jeg trenger fire frivillige-
-for å jage hedningen som drepte sønnen min.
Bror! Bror, unnskyld! Unnskyld.
Det er for sent, Vitharr!
Du hadde ansvar for henne, men sviktet henne.
Unnskyld...
Finn onkelen din. Finn Skuld. Drep mannen som gjorde dette.
Hevn oss!
Kom an!
Hva gjorde du?
Jeg ba deg om å passe på henne!
Du sviktet meg! Du er ubrukelig!
Ubrukelig!
Han er her!
Wyman!
Vær forsiktig.
-Hva er dette? -Et kart.
Han leter etter noe.
Brenn alt. Pass dere for feller.
Hva med ham?
Han klarer seg ikke. Gjør slutt på lidelsen hans.
Vent! Wyman?
Vær så snill...
Vent!
Kapittel 3 Den stille guden
Du lever fremdeles, mann fra nord.
Jeg har gjort alt jeg kan. På tide å hvile.
Hvil.
Ditt liv er i guds hender nå.
Dette er et hellig sted. Våpen er ikke tillatt.
-Hvis dere ønsker mitt råd... -Vi leter etter en gutt. En nordboer.
Har han passert her?
Hva vil dere ham?
-Har han passert her? -Ja, det har han.
Han er der inne.
Det er for sent.
Hedningen døde i natt. Han hadde en blødning i hodet.
Vær så snill...
Dette er hellig grunn.
Hvorfor håner han meg?
Først tok han kona mi... og siden sønnen min.
Og nå nekter å han meg min hevn.
Jeg beklager tapet, men vi har ikke rett til hevn.
-Du må overlate det til herren. -Disse nordboere tror ikke på sånt.
Så si, hvorfor skal jeg?
De er hedninger. De tror på usannheter og vranglære.
Har du møtt mange av dem?
Hvordan kan vi påstå at de tar feil?
Jeg oppdro sønnen min til å tro på din Kristus...
...men han fikk skallen knust.
Du tviler kanskje nå, men han er på et bedre sted.
-Han er der ute og råtner i sanden. -Jeg skal be for ham.
Spar ordene, prest.
Nordboernes guder mener visst at hevnen er rettferdig.
Jeg lurer på om de hadde hørt om jeg har trodd på dem?
Brenn liket. Det er deres skikk.
-Takk... -Hvil.
Pastinakk.
Kål.
Ild.
Skål.
Sov.
Finn onkelen din. Drep dem! Hevn oss!
Vitharr!
Hvor er slektningene dine?
Slektninger?
Foreldrene dine? Familien din?
De er døde.
Jeg leter etter en by.
Onkelen min bor der.
Men jeg kan ikke finne den.
Leter du etter dette stedet?
-By? -Ja, by.
Hvor langt bort er det?
Hvor langt?
Jeg skal be for at du ikke vil trenge den.
Hvor fant du denne? Hvor er onkelen min?!
Stopp.
Hvor fant du denne?
Kjenner du Skuld? Hvor er han?
-Hva vil han, Nara? -Jeg vet ikke.
Handel.
Skuld er onkelen min. Jeg er nevøen hans.
Hvor er han?
Han er Skulds sønn.
Jeg er Vitharr.
-Vitharr. -Vitharr?
-Ja. -Nara.
Takk, Nara.
Nara. Nara, vent.
Jeg må finne onkelen min.
Jeg vet ikke engang hvordan jeg skal kle meg.
Eller hvem som er den sanne Guden lenger.
Hvis familien min er hos deg, ta deg av dem.
Og gi meg styrke til å hevne dem.
Vitharr!
Holdt!
Hent ham.
Kapittel 4 De falnes sal
Må Mars Ultors lys skinne på de verdige!
Og gi dem ære!
Hils, alle sammen!
Nei, jeg kan ikke....
Våpen.
Avslutningen!
Er du... Er du dansk?
Hva vil de oss?
Er du dansk?
-Fra Edeby, og du? -Jeg er fra Raebe.
-Raebe? Jeg har vært der. -Er det sant?
For mange år siden.
Far var Asbjørn Tøresen, Jarl av Raebe.
Han er en stor mann.
Ja, det var han. Han ble drept da vi kom hit.
Trist å høre.
Hans ankomst vil bli feiret stort i Valhall.
Om han er faren din, kjenner jeg også til onkelen din.
-Skuld. -Ja, han er Jarl over et stort samfunn.
-Noen kaller ham konge. -Konge?
Hvordan fant du det stedet?
Om vi klarer å flykte, tar jeg deg dit.
Hva vil de gjøre med oss?
Vi slåss. Vi slåss eller dør.
-Hvor lenge har du vært her? -Jeg husker ikke lenger.
Da må du kjempe bra.
Og du?
-Jeg har sett nok. -Du får se mer enn det her.
Må vi slåss mot hverandre?
Etter hvert.
Jeg heter Herja.
Vitharr.
Hvis dette er min siste kveld i livet er det en ære å tilbringe den-
-med kongens nevø, Asbjørns sønn.
Nå skjer det.
Noen råd?
Han halter.
Hold avstand og angrip beinet. Underhold dem til våpnene kommer.
Våpnene?
De kastes ned når deres leder gir ordren.
Han kommer til å velge øksa.
Den er tung, så han blir langsom.
-Jeg hadde valgt spydet. -Velg spydet...
Lykke til.
Du hadde rett.
Jeg burde ha valgt spydet.
Han hadde et dårlig bein, men en god høyrekrok.
Takk.
Ingen årsak.
Vi visste at denne dagen ville komme.
Noen råd?
Du har ikke en sjanse.
Motstanderen din er altfor god.
-Jaså? Men jeg kan alle hans knep. -Du vet bare det han vil at du skal vite.
Om du kunne forvandles til denne steinen nå, hvor ville du vært?
Foran onkelen min.
Skulle han hjelpe deg å hevne familien din?
-Og da vil all smerten forsvinne? -Kanskje.
Se deg rundt.
Drepingen gjør ikke noe bedre. Den inspirerer bare galskap.
Jeg kan ikke tenke på annet.
Hva ville du før han drepte familien din?
Hva drømte du om? Hva ville du i framtiden?
Jeg ville erobre verden.
Bevise for gudene at jeg var verdig en plass ved siden av dem.
Nå vet jeg ikke lenger hva jeg vil.
Hvorfor ikke?
Vitharr?
Det fantes ganger da jeg var alene i skogen.
Og for første gangen følte jeg ingen tyngde på skuldrene mine.
Jeg tenkte ikke på noe annet enn nuet.
Det var farlig og ensomt iblant, men...
...det føltes logisk.
Jeg følte meg hjemme.
Men mennesket er fullt av hat. De er redde og forvirret.
De slåss om guder som aldri svarer på deres bønner.
Ikke alle er sånn.
Hvor hadde du vært, Herja?
Hjemme hos min mann og lille jente.
Du sa aldri at du hadde familie.
Jeg ville ikke minne deg om alt du har tapt.
Hvor gammel er din lille jente?
Hun må være fem nå.
Den vakreste lille jente du har sett.
Hun er grunnen til at jeg ikke gir opp. At jeg ikke har blitt knekt ennå.
Hold fast ved det.
Det er bedre å slåss for de levende enn for de døde.
Vi ses på den andre siden, min venn.
Hva venter du på?
Hvis du ikke begynner, kommer de til å drepe oss begge.
Kom an, Herja!
Gudene krever det ypperste offeret!
Våpen.
Jeg ba deg ta spydet.
Fangene flykter!
Vitharr!
-Hva gjør du? -Dra tilbake til familien din.
Flykt nå!
Jeg liker å se deg slåss, villmann.
Gudene smiler virkelig til deg i strid.
Når skal du slutte å utnytte tålmodigheten vår?
I dag drepte du mine menn og vennen din stjal hesten min.
Jeg kan ikke la det gå ustraffet.
Du får ikke mer mat.
La oss se hvor lang tid det tar for gudene å forsake deg.
La oss se hvor lang tid det tar.
Våkn opp, Vitharr.
Runar...
Unnskyld at jeg sviktet deg.
Ingen fare, jeg tilgir deg.
Når du er klar, er vi her for deg.
Vitharr?
Onkel...
Er du uskadd?
Herregud... Du lever fremdeles.
Jeg er Dominus Cassius, den siste fra Det romerske imperiet.
Dreper du meg, slave, så vil alt som gjenstår...
Jeg forstår ikke hva du sier.
Ta deg av ham. Han er svak.
Hent vann!
Kapittel 5 Den ylende ulven
Du kom tilbake.
I siste stund, så det ut til.
Takk, Herja.
Det var det minste jeg kunne gjøre.
For kongens nevø.
Jeg kjente deg knapt igjen, Vitharr.
-Bare skinn og bein. -Det var lenge siden, onkel.
Du var tretten sist jeg så deg.
Du lekte med et tresverd og drømte om eventyr.
Nå er du en mann... med et sverd av stål.
Og en historie å fortelle.
Du ser godt ut, onkel.
Alle disse folkene.
Følger de deg?
-Det er ikke bare våre folk. -Nei, de er fra hele regionen.
Så de kaller deg konge nå?
Noen gjør det.
Jeg hadde håpet at faren din og jeg skulle regjere sammen.
Vel... Vi ble overfalt så fort vi ankom.
Mor... Far...
-Runar. -Jeg vet det.
-Gjør du? -Jeg handler med mange klaner.
Jeg hørte om det kort etterpå.
Hadde jeg visst at du fremdeles levde... så hadde jeg aldri sluttet å lete.
Nåvel...
-Vi er her nå. -Ja.
Vi har fått en ny sjanse, du og jeg.
Vi kan regjere sammen. Skape et imperium som faren din-
-bare hadde kunnet drømme om.
Hva med mannen som drepte ham?
Jeg vet hva han heter.
Fortell.
Han kalles Wyman.
Kjenner du ham?
Når man gjør som jeg har gjort...
Handlet og kommunisert... og prøvd å skape noe bedre...
...får man både allierte og fiender.
Wyman er en farlig mann. En krigsherre.
Han tror at fred bare kan oppnås med vold.
Han har skapt store problemer for meg tidligere.
Hvorfor ville han drepe far?
-Kanskje det bare var uflaks. -Det har jeg vanskelig for å tro.
Han fryktet ham kanskje.
Din far var en kriger. En trussel mot en i hans stilling.
Akkurat som jeg.
Jeg har fått vite at Wyman... ikke befinner seg så langt herfra.
Bli her til du er uthvilt.
Så finner vi ham.
Vi skal få vår hevn.
Spar på kreftene nå.
Du minner meg om ham.
-Forbered mennene og gå til teltene. -Ja, herre.
Hvorfor holder du gutten i live? For en tid siden ville du se dem alle døde.
Demp stemmen din.
Han drepte min sønn med en stein. Han ydmyket meg foran mine menn.
Han håner meg og nektet meg min hevn.
Og det kommer av at du ikke klarte oppgaven din.
Gi meg en sjanse til, da. Jeg dreper ham gratis.
Med en gang.
Hvorfor dreper du ikke gutten?
Fordi han er min brors sønn.
Du sa selv at din bror var en krigshisser.
Hva får deg å tro at sønnen hans ikke vil hevn det du har gjort?
Jeg tror at gud skånte ham av en grunn.
For å gi meg en sjanse til å sone syndene mine.
Du har akkurat tatt til deg denne guden. La meg fortelle om ham.
Han blåser i hva vi gjør. Han elsker oss ikke.
Gud har kanskje forsaket deg, Wyman.
Og din sønn. Men jeg føler ham overalt. Han veileder meg.
Han snakker til meg og sier når jeg skal bygge...og når jeg skal ødelegge.
Jeg har ikke fulgt deg så langt for en guddommelig rett til å regjere.
Jeg har fulgt deg fordi du har vist deg som en god leder.
Hvis du skåner gutten, så tenke på alt du ofrer.
Det har jeg gjort.
Vær fornuftig. Samarbeidet vårt har gitt deg så mye mer enn hva han kan gi deg.
La meg hevne sønnen min, så kan vi konsentrere oss om framtidige oppgaver.
Jeg beklager.
Sverdet ditt er kanskje rent, men du har blod på dine hender.
Vent... Vent... Wyman, vær så snill...
Ikke be meg om om tilgivelse, men be din gud om det.
Kom ut, gutt!
Kom og møt onkelen din i helvete!
Wyman!
Du spiller ikke død denne gangen?
Så du snakker språket vårt?
Takk onkelen din for det. Han fortalte en hel del.
Du vet at han forrådte faren din.
Han var en smart mann.
Det var en god plan. Far hadde stått i veien for tronen.
Vi har tatt mye fra hverandre. Ikke sant?
Men ikke alt.
Ikke ennå.
Jeg ba deg passe på ham.
Du lovet.
Hva har du gjort?!
Det er for sent...
Du sviktet oss!
Vitharr.
Bli.
Gå hjem, min venn.
Norske tekster: Per Olav Wiborg- Maurstad, www.ordiovision.com